25.000 Ro RETAiL DVD Subrip PAL © 12.10.2019
La sfârșitul secolului IV d. Chr.,
Imperiul Roman se afla în pragul destrămării.
Cu toate acestea, Alexandria, din provincia Egipt,
încă își mai păstra destul de mult din marea-i splendoare.
Aceasta se fălea cu una dintre cele 7 minuni ale lumii antice,
legendarul Far, precum și cu cea mai mare bibliotecă de pe Pământ.
Biblioteca nu avea doar un caracter cultural, ci și unul religios,
fiind un loc unde păgânii își venerau zeii ancestrali.
Vechiul cult păgân al orașului era contestat de credința iudaică
și de rapida răspândire a religiei creștine, până atunci interzisă.
Câți proști crezi că s-au întrebat de ce nu cad stelele din cer ?
Dar tu, care ai auzit învățăturile înțelepților,
știi că stelele nu se mută nici în sus, nici în jos.
Ele doar se rotesc de la est spre vest,
urmând ciclul perfect conceput vreodată: cercul.
AGORA
Deoarece cercul domnește în Ceruri,
stelele nu au căzut niciodată și nici nu o vor face. Dar aici, pe Pământ ?
Aici, aștrii cad, dar mișcările lor nu sunt circulare, ci lineare.
Priviți încă o dată, încă o dată.
Nu, las-o, las-o.
Ce minune misterioasă credeți că s-ar putea ascunde sub pământ
care ar trebui să facă fiecare persoană, animal, obiect și sclav
să rămână fixat acolo ?
Ce ar trebui să fie ?
- Greutatea domniță. - Nu.
Synesius.
Povara.
Nu, amândoi vorbiți despre același lucru, dar nu ați spus cauza primară.
V-ați întrebat vreodată că picioarele voastre...
picioarele voastre stau chiar în centrul cosmosului
și țin toate lucrurile laolaltă și le apropie ?
Dacă nu ar fi existat niciun centru,
atunci universul nu ar mai fi avut o formă, margini,
ar fi fost deformat, haotic.
Ar fi fost o diferență mică dacă noi am fi fost aici sau acolo,
sau oriunde și ar fi fost mai bine dacă nu ne-am fi născut niciodată.
Biblioteca din Alexandria anul 391 d. Chr.
Doamne, Tatăl nostru, stăpânul universului,
originea tuturor lucrurilor, forță eternă a cosmosului,
unde totul are un început și un sfârșit.
Atotputernici Serapis, Isis, Horus, Anubis,
și toți zeii care ne-ați protejat atât în cer cât și pe pământ.
Nu știu ce se întâmplă în piață.
Aceste lucruri uluitoare pe care aș vrea să ți le arăt...
Înțeleg.
- Domniță ! - Oreste !
Dacă m-ai lăsa să vorbesc puțin... te rog !
- Știu că și tu simți ceva. - Așa.
Te-am văzut.
Spune-i învățătorului că plecăm.
Îți vine să crezi că m-a curtat ca și cum aș fi fost una din cuceririle lui ?
Acest Oreste este un prost, ca și tatăl lui.
De fapt, deja i-am sugerat că ar trebui să-și ofere inima unei alte muze,
una mult mai frumoasă ca mine.
- Cine ? - Muzica.
Muzica ! Da, muzica.
Lui nu i s-a părut amuzant.
Dar cum s-a întâmplat ca 227 să devină 16 ? Uite, este 14.
Ei se poartă ca oamenii. Mănâncă, beau și se înmulțesc.
Dacă zeii mei mănâncă și beau și se înmulțesc, bravo lor.
Auziți asta, auziți asta !
Voi care vă consolați cu imagini păgâne. Bărbați, femei, păsări, reptile !
Serapis, Serapis.
Cine se poate încrede într-un zeu cu un ghiveci drept coroană ?
Creștinilor !
Cât de aroganți ați devenit acum când Imperiul vă permite să existați.
Tatăl tatălui meu i-a văzut măcelăriți în arenă și aruncați leilor.
Ajunge, ajunge. Priviți, priviți.
O să merg acum prin foc.
Dacă Dumnezeul meu...
Dacă Dumnezeul meu este cel adevărat, nu ar trebui să pățesc ceva.
Dacă, însă, zeii voștri există, o să mă ardă ca pe un porc.
O să fii ars !
Ești nebun.
O să arzi. O să primești ce meriți.
Acum, să vedem dacă tu poți merge prin foc.
Nu, ce faci ?
Oprește-te, oprește-te, nu poți face asta. Dă-i drumul !
Taci, păgânule sau o să te arunc și pe tine în foc.
A cui este asta ? A cui este asta ?
De câte ori trebuie să mă repet ?
Astăzi, creștinii au ars un om.
Chiar în mijlocul Agorei. Nu o să țin asta în casa mea.
Nu în casa lui Theon.
Dă-mi-o. Dă-mi-o !
- Învățătorule, cer milă pentru sclava ta. - Davus !
Ridică-te. Nu ai nicio legătură cu asta.
Și eu sunt creștin.
Ce ai zis ?
Și eu sunt creștin. Pedepsește-mă pe mine, pentru amândoi.
Și acum vor să ne învețe să ne fie milă. Adu un bici.
Tată !
Te rog, așteaptă să te calmezi înainte să...
Tată, te implor, te implor.
- Învăluit într-o lumină strălucitoare. - Erau flăcările, prostuțule.
Atunci de ce nu a ars ca păgânul ? Spune-mi.
Lasă-ne.
Vino aici.
Îngenunchează.
- Spune-mi, e adevărat că ești creștin ? - Nu știu ce să spun, stăpână.
De ce nu ?
Dacă aș spune da, ar fi o minciună.
Dacă aș spune nu, ar însemna că mi-am mințit învățătorul,
și nu știu ce este mai rău.
Atunci nu ar trebui să zici nimic.
- Așa. - Mulțumesc.
Vreau să știi că învățătorul e supărat pe el, din cauza asta.
Ce e asta ?
Ceva ce am făcut eu, stăpână.
Dar arată ca... ce este ?
- Este sistemul lui Ptolemeu. - Așa e.
Tu ai făcut asta ?
Pământul este centrul cosmosului și în jurul lui se învârt soarele
și cele 5 planete: Mercur, Venus, Marte, Jupiter și Saturn,
care se opun cu încăpățânare legii cercului.
Cu toate acestea, Ptolemeu ne arată că ele se supun.
Faptul că le vedem mișcându-se în buclă,
este datorită efectului îmbinării a celor 2 cercuri.
Unul care traversează Pământul,
și celălalt mai mic, corespunde fiecărei planete.
Uite, epiciclul.
Vedeți voi, nu Raiul este cel care greșește,
ci ochii noștri, care ne amăgesc.
Bine spus, Davus.
Aș vrea să știi că expunerea ta îmi arată că ai fost mult mai atent
decât ceilalți de aici.
Îți spun eu, zeii ar fi trebuit să mă consulte înainte să creeze ceva.
Și de ce spui asta, Oreste ?
Totul pare atât de bizar.
De unde efectul îmbinării celor 2 cercuri ?
Nu ar fi mai bine dacă nu ar mai fi atâtea cercuri
și unul singur ar da sens tuturor ?
Oreste, în ce calitate judeci munca Domnului ?
Ce e în neregulă cu voi, creștinilor ?
Nu mai poate nimeni să deschidă gura în orașul ăsta ?
Dacă tu critici creația, îl critici și pe Dumnezeu și ne jignești.
Ar trebui să te muți în deșert și n-o să mai auzi nimic care să te umilească.
Nu știți ce spuneți. Niciunul dintre voi.
Synesius, care este prima regulă a lui Euclid ?
- De ce mă întrebi ? - Doar răspunde-mi.
Dacă 2 lucruri sunt egale cu un al treilea,
atunci toate sunt egale cu celelalte.
Bun.
Asta nu înseamnă că amândoi sunteți egali în fața mea ?
Ba da.
- Și tu, Oreste ? - Da.
Acum vă spun tuturor celor care se află în camera asta.
Mai multe lucruri ne unesc, decât ne despart.
Orice se întâmplă afară, suntem frați. Suntem frați.
Vreau să vă reamintesc că încăierările sunt pentru sclavi și pușlamale.
Acum, să-l onorăm pe Davus cu niște aplauze bine-meritate.
Deci...
- O să fim judecați cu toții, vii și morți ! - Vii și morți !
Și atunci va fi prea târziu,
pentru că doar cei care cred în Iisus vor fi salvați.
Ce mai așteptați ? Ce mai așteptați ?
- Haideți, fraților ! - Regatul Domnului este deasupra noastră.
- Înțelegeți ce vă spun ? - Da.
Da, dar înțelegeți așa cum trebuie, sau dați din cap ca oile ?
La ce te uiți ? Da, tu, la ce te uiți ?
Tu ești Ammonius, bărbatul care a înfăptuit miracolul ?
Vrei să vezi un miracol ?
- Tu ești acela ? - Da, vino cu mine.
Iisus a mers prin Galilea, propăvăduind în sinagogele lor.
A predicat veștile bune ale regatului,
și a vindecat fiecare boală și maladie în parte.
Veștile s-au împrăștiat peste tot în Siria,
și oameni din toată lumea au venit la el.
Acesta este Theophilus Episcopul.
Pentru ei este Raiul.
Binecuvântați sunt cei care jelesc.
Ei vor fi alinați.
Binecuvântați sunt blajinii.
Ei vor moșteni pământul.
Binecuvântați sunt cei care se vor înfometa și înseta pentru dreptate.
- Ei vor fi împliniți. - Cuvântul Domnului !
Binecuvântați sunt cei îngăduitori. Lor li se va arăta mila.
Binecuvântați sunt cei curați. Ei vor fi văzuți de Dumnezeu.
- Domnul fie cu tine. - Și cu tine Parabalano.
- Și cum ai scăpat de flăcări ? - Domnul să fie cu tine !
Ce crezi că am făcut ? M-am rugat.
Probabil tu nici nu știi cum, nu ?
Ce ai în sacul ăla ? Mâncare ?
E pentru stăpânul meu, pentru stăpânul meu.
Ce e cu tine ?
Trebuie să plătesc pentru asta cu banii mei.
Pentru ce-ți trebuie bani ? Uită-te la fețele lor.
Uite, vreau să încerci și tu, și după asta o să te învăț cum să te rogi.
Du-te !
- Domnul să fie cu tine. - Fii binecuvântat.
Ăsta e un miracol. Hai, continuă.
Domnul să fie cu tine.
Te rog, te rog. Mulțumesc, mulțumesc.
Să fii binecuvântat, Parabalano. Dumnezeu să te binecuvânteze.
Te rog. Mulțumesc.
Sclavule, cum te numești ?
Davus.
Davus, sclavul. Acum arăți ca un adevărat parabolano.
Un adevărat soldat al lui Iisus.
- Ce vor să zică de data asta ? - Le spun să danseze.
Bărbații sunt amețiți.
La bord !
Ce dizgrațios. Salvați-vă servitorii.
Sfârșitul actului 2.
Mulțumesc, dragă auditoriu, mulțumesc.
Acum, vă rog să scuzați întârzierea, o să schimbăm decorul și costumele.
Iertați-mă, iertați-mă, iertați-mi impertinența.
Sunt Oreste, fiul lui Oreste. Sunt aici ca să...
Sunt aici pentru a-mi declara dragostea pentru Hypatia,
filozoful, pe care cu siguranță că o cunoașteți.
M-am devotat muzicii în speranța că voi găsi consolarea prin armonia sunetelor,
dar, pentru mine, asemenea armonie sălășluiește doar în domnița mea.
Scopul meu este doar să cânt o melodie, în speranța că...
Nu mai vorbi.
Omul va ajunge departe, îți spun eu.
Dacă fructul meu preferat ar fi fost banana și nu smochina,
deja aș fi căzut la picioarele lui.
Nu ar fi fost cel mai bine să-i mulțumești ?
Eu ? Cum ?
Să-i promiți mâna fiicei tale. Sau nu ai de gând s-o măriți ?
Hypatia, supusă unui bărbat ? Fără să mai poată preda ?
Sau măcar să vorbească minții sale ?
Cel mai strălucitor filozof ar trebui să renunțe la știința ei.
Nu, asta ar însemna moartea pentru ea.
E adevărat. Munca ei e admirabilă. Și este prevăzătoare și neprihănită.
Dar Theon, nu uita de condiția ei, este femeie.
Tatăl nostru care ești în ceruri, să fii slăvit.
Nu lăsa pe nimeni altcineva să o aibă.
Te rog, nu lăsa pe nimeni altcineva să o aibă.
Amin.
Bună ziua, domniță.
Ieri, mulți dintre voi l-au văzut pe unul dintre colegii voștri,
făcându-mi un cadou.
Am acceptat darul, iar astăzi vreau să-i fac și eu un cadou.
Asta e pentru tine.
Este sângele meu, de la ciclu.
Oreste, tu spui că ai găsit armonia în mine.
Ei bine, îți sugerez să te uiți în altă parte,
pentru că sunt de părere că este prea puțină armonie și frumusețe în asta.
Nu ești de acord ?
Ieri vorbeam despre conul apolonian.
Despre cerc, elipsă și parabolă. Astăzi vom discuta despre hiperbolă.
Doamnă, iertați-mă, doamnă.
Olympius cere prezența dumneavoastă de urgență, în Serapeum.
Și voi, de asemenea.
Mulțumesc, Doamne. Mulțumesc, Doamne.
Vom îndura credința și obiceiurile oamenilor,
care, recent, erau în afara legii ?
- Ce se întâmplă ? - E condamnabil, un sacrilegiu.
Creștinii s-au adunat în Agora. Își bat joc de zei.
Trebuie să punem capăt acestor insulte.
Poate că nu se tem de el, dar se vor teme de săbiile noastre.
Așteptați, așteptați.
Ce aveți de gând să faceți ? Să-i atacați ?
Aveți de gând să vă murdăriți mâinile cu sânge pentru o insultă ?
Către zei. O insultă către zei.
Dacă tu crezi că-i atât de cumplit, atunci du-te și denunță faptele lor,
înaintea prefectului.
S-ar putea crede că îi protejezi.
Eu încerc să-i protejez pe discipolii noștri.
Tu îi inciți să devină niște criminali josnici.
Theon, ca și conducător, ai ultimul cuvânt.
- Unei insulte trebuie să i se răspundă. - Da !
Acei evrei dintre voi, faceți cum credeți, nu este bătălia voastră.
Cât despre voi, creștini,
ați face bine să vă alăturați acelora de credința voastră.
N-o să-mi scoți elevii din casă.
- Glorie lui Serapis ! - Și tuturor zeilor !
Așteptați comanda mea.
Nu trebuie să fim suspectați până când nu îi înconjurăm.
Bâtele sunt pentru sclavi. Sclavilor, veniți în față.
Sclavii sunt și ei convocați.
Davus, întoarce-te. Nu, întoarce-te, întoarce-te.
Arătați-vă. Adu-i pe creștini.
Glorie lui Serapis. Zeii vor câștiga.
Să o ascultăm pe ea, acum.
- Auziți vreo nemulțumire ? - Nu, nu !
Ăsta și-a pierdut și el vocea.
Gurile lor sunt multe, ochii lor nu văd, nasurile nu miros.
Și totuși păgânii au venit aici și au îngenuncheat înaintea lor.
Ce nebunie mai e și asta ?
Pentru zei !
Medorus, ai grijă de stăpânul tău. Protejează-l.
- Dumnezeu e numai unul. - Pentru zei !
Luați-i pe păgâni.
Tu ! La ce te uiți ? Vino și luptă !
Du-te și luptă !
Ești surd ? Am zis să lupți !
Sunt creștin !
Sunt creștin.
Glorie lui Serapis !
Cine este Iisus ? Iisus este doar unul !
Moarte păgânilor ! Dumnezeu este doar unul !
Nu, nu !
La intrare ! Trebuie să apărăm intrarea.
Ce se întâmplă ? Ce se întâmplă ?
Oamenii noștri sunt trimiși înapoi de creștini.
- Tată, tată ! - E în regulă, e în regulă.
- Ce s-a întâmplat ? - Sclavul lui a făcut asta.
Davus, adu-mi niște pânză, apă, repede. Tată !
Synesius, trebuie să plecăm de aici.
Ține-l nemișcat.
Vin parabalanii !
Fraților, Dumnezeu este cu noi !
- Închide porțile. - Nu, oamenii noștri sunt încă afară.
Fie ca zeii să-i protejeze. Am zis să închizi porțile.
Nu-l omorî.
O să-l ținem ostatic, ca și pe ceilalți. Ați auzit cu toții ?
Orice creștin prindeți, e ostatic.
Acum, duceți-i pe cei răniți în templu și pe creștini, în beci.
Și cei cu un ochi bun și cu o țintă bună, sus pe ziduri.
- Olympius, acesta e creștin. - Și ăștia trei, la fel.
Dacă sunt creștini, vor merge în pivniță.
Olympius, dacă ai de gând să-i întemnițezi pe frații mei,
atunci trebuie să mă închizi și pe mine.
Dacă este nevoie, o s-o fac.
Dacă cineva...
îl va atinge cu un deget pe unul din frații mei, jur că o să-l înjunghii.
Uitați, uitați-vă.
Oreste, mulțumesc.
- De când sunt atât de mulți creștini ? - Trebuie să negociem.
Ce mai așteptăm ?
La ce ne putem aștepta din partea unui împărat creștin,
decât să fim executați ?
O să aranjez să rămân în viață când vine verdictul.
Să nu părăsească nimeni grupul. Vă rog.
Au de gând să se roage toată noaptea ?
Davus, Davus, stai aici. E mai sigur aici.
E mai bine aici.
Synesius, ce faci ?
Doamnă, soră și mamă. Fie ca Dumnezeu să te protejeze.
Înapoi ! Sclavilor, înapoi, înapoi.
O să sfârșim mâncându-ne unii pe alții.
N-o să-mi iasă trei. E un dezastru.
Tată, lasă zarurile.
- Ai fost văzut azi ? - Nu.
Hai să aruncăm o privire.
Promite-mi, copila mea, că atunci când nu voi mai fi,
n-o să-ți mai amintești de nesăbuitul ăsta bătrân.
Promit.
Amintește-ți de mine așa cum eram înainte, când încă mai puteam gândi,
când lucram cu tine, când te ascultam.
Cum am putut greși atât de mult ? Te văd aici, închisă din cauza mea.
- Tată, te rog. - Vreau să fii liberă.
Sunt liberă.
Creștinilor, creștinilor ! Ce face Dumnezeul vostru dulgher, acum ?
Construiește sicriul pentru tine, jigodie.
Spune-mi, unde sunt zeii acum ? Unde sunt ?
Putem să căutăm alții.
Alții ? Care ? Dumnezeul creștinilor, poate ?
Câtă neobrăzare.
Ce credeți, doamnă ? Sunt atât de obraznic ?
Stinge focul.
Chiar ești nerușinat. Foarte obraznic.
- M-am gândit la ceva ce mi-ai spus. - Eu ?
În ziua în care ai criticat mecanismul ceresc și l-ai numit straniu.
Da, deși de fapt l-am criticat pe Ptolemeu,
pentru faptul că a complicat totul, cu epiciclurile lui.
Dar, nu știu, poate sunt prea nătâng.
Nu, nu, cerul ar trebui să fie simplu.
Deci, am dreptate sau nu ?
Dar dacă există o explicație mai simplă ?
Există.
Dar este atât de absurd, atât de învechită,
încât nimeni nu-i mai acordă atenție.
- Ce fel de teorie este asta ? - Vorbești de Aristotel ?
Aristotel a afirmat că Pământul se mișcă.
Comportamentul ciudat al planetelor,
nu e nimic mai mult decât o iluzie optică,
cauzată de mișcarea noastră în combinație cu a lor, în jurul soarelui.
O schemă heliocentrică.
Exact. Soarele este în centru și îi stă foarte bine, ca rege al stelelor.
Ceea ce ar face ca Pământul să nu fie decât o altă stea.
Munca lui a dispărut în incendiu și a distrus biblioteca.
De aceea trebuie să avem mare grijă de locul acesta.
Biblioteca este tot ce a rămas din înțelepciunea unui om.
Dar, de fiecare dată când scăpați un obiect...
- Cine vorbește ? - Iartă-mă, stăpână.
Ascultam.
Vorbește, Davus.
Dacă Pământul se mișcă, de fiecare dată când scapi un obiect,
ar trebui să cadă cu mult în spate.
Și vântul ni s-ar împotrivi mereu.
Și păsările și-ar pierde calea, în zbor.
Ți-am spus că ipoteza lui Aristotel, nu are niciun sens.
Cred că ce ai spus, poate fi combătut.
Dar acum, nu știu cum.
Faceți loc prefectului ! Faceți loc !
Ascultați !
Pregătiți-vă să ascultați și să vă supuneți verdictului împăratului nostru.
Eu, Flavius Theodosius Augustus,
împărat și șef suprem al provinciei Orient,
am fost informat de evenimentele care au avut loc, de curând,
în orașul Alexandria.
Prin aceasta, declar și comand ca răsculații să fie iertați și eliberați.
În schimbul generozității mele,
răsculații vor părăsi Serapeum și biblioteca imediat,
permițând creștinilor să intre și să dispună de incinte,
după cum cred ei de cuviință.
La ce să ne așteptăm ? Or să distrugă totul.
Păgânii vor pleca pe lângă grajduri.
Cărțile !
De acolo, veți fi escortați la casele voastre.
Supuneți-vă !
Rămâneți împreună.
Trimite jumătate din oaste în cealaltă parte.
- O să trimitem restul, mai târziu. - Da, domnule.
Nu vom fi în stare să mai facem față acestei mulțimi.
Pentru cruce !
Păstrați rândurile. Rămâneți împreună.
- Lasă lucrările neimportante. - Care sunt alea ?
Ia-le pe cele mai importante. Cele mai importante.
Soldații bat în retragere.
- Slujitorule ! - Mi-ai văzut stăpâna ?
Vino aici și ajută-ne.
- Nu putem căra atâtea. - Mai avem nevoie de oameni.
Te rog, scoate-l pe tata de aici, scoate-l de aici, acum.
Robilor, luați cât de multe puteți. Hai, mișcați-vă.
Hypatia și elevii ei sunt încă în atriu.
Au înnebunit ?
Dacă asta vor, lasă-i să ardă. Hai, repede, hai.
Dumnezeu este unul !
Doamnă !
Unde ai fost? Ia sacul.
- Doamnă, trebuie să mergem. - Ia sacul.
De ce niciodată nu sunt slujitorii prin preajmă, atunci când ai nevoie de ei ?
Am fost...
Mișcă, mișcă, mișcă-ți picioarele. Mișcă, prostule.
Fugiți !
Nu mai este timp, nu mai este timp.
Doamnă, doamnă, trebuie să le lăsăm. Trebuie să le lași.
Dumnezeu este doar unul !
Grăbiți-vă. Hai, repede. Haideți.
Mișcați-vă, mișcați-vă. Vin.
Fugiți, vin creștinii.
- Davus, unde te duci ? - Trebuie să plecăm.
Davus, unde te duci ?
Dacă vrea să moară pentru zeii noștri, lasă-l.
Davus, nu, te rog, nu face asta.
- Hai ! - Davus, Davus, nu !
Hai !
Pentru cruce !
Davus ! Davus, Davus, slujitorul.
Ajută-mă cu asta, ajută-mă.
Mizerie păgână !
Rana stăpânului s-a infectat.
Știu...
Știu.
Davus !
Ești liber. Du-te... pleacă.
De azi înainte, în Alexandria,
doar divinizările creștine și evreiești vor fi permise.
Sacrificiile păgâne, simbolurile păgâne,
și vizitarea templelor păgâne nu vor mai fi permise.
Dacă cineva va comite o asemenea faptă,
sau dacă va îndrăzni să ridice ochii către statuile zeilor de odinioară,
va fi pedepsit, fără îndurare.
După atacul bibliotecii, mulți păgâni s-au convertit la creștinism,
și Alexandria s-a bucurat de o perioadă de pace.
Hypatia a continuat să predea și să cerceteze,
în timp ce elevii ei de altădată au ocupat posturi importante în elita socială.
Imperiul Roman s-a împărțit într-un final, în două părți.
Mulți creștini au privit împărțirea ca pe un semn al sfârșitului lumii,
și s-au decis să se pregătească, trăind în slujba Domnului.
Ordinul călugărilor, cunoscut sub numele de "parabalani",
a început să patruleze pe străzi pentru a proteja moralitatea creștină...
...încurcată acum doar de prezența evreilor.
Biblioteca, câțiva ani mai târziu
Evrei blestemați Evrei blestemați
Sunt doar o adunătură de ciomăgari buni de nimic, o haită de animale.
Joran, prietene, calmează-te.
Lasă-l pe episcopul Cyril să vorbească în apărarea lui.
Prefectule, parabalanii noștri binecuvântați...
pe care el tocmai i-a numit fiare împovorătoare,
sunt devotați fără tăgadă în a duce poveri.
Schilozi, bolnavi, leproși...
Și pietre. Prefectule, ei duc pietre.
Și acum au dat buzna în teatru și au aruncat cu pietre în noi,
știind că nu ne vom împotrivi, pentru că este Sabatul.
În ziua de Sabat,
ar trebui să-l onorați pe Dumnezeu în sinagogele voastre,
în loc să vă îndopați cu dulciuri, la teatru.
De asta au căzut pietrele pe voi.
Prefectule, ai auzit? Acum ne amenință.
- E prea mult. - Prieteni !
Sunt mai multe lucruri care ne unesc, decât cele care ne dezbină.
Suntem frați, cu toții suntem frați.
Unde ați fi, voi creștinii, fără evrei ?
Iisus a fost evreu.
- Găsesc ceva deranjant în ce mi-ai spus. - Ce ?
De ce vorbește Cyril despre curățarea orașului ?
Nu este mulțumit cu ceea ce are deja ?
Cred că încearcă doar să-i înspăimânte pe evrei.
Dar de ce a spus-o în fața ta ? Dacă ți se adresa ție și nu lor?
Mie ? De ce ? Sunt la fel de creștin ca și el.
Da, dar uiți că foarte mulți din cercul tău, nu sunt.
Navigăm cu toate pânzele sus, prefectule.
Să mergem.
- Aspasius, ești gata ? - Da, stăpână.
Aș vrea să iei sacul și să-l pui în vârful catargului.
Și acum doamnă, îmi spui care este rostul acestor lucruri ?
Când Aspasius aruncă sacul, barca se va mișca înainte.
Așadar, sacul nu va cădea la baza catargului,
ci cu mult înapoi. Aș zice...
Chiar aici.
Și ce e așa special în asta ?
- Da ! - Dar te-ai înșelat.
Da, dar asta e dovada decisivă. E decisivă.
Sacul... sacul s-a comportat ca și cum barca ar fi stat pe loc.
Și ce înseamnă asta ?
Nu știu. Dar același principiu poate fi aplicat Pământului.
S-ar putea mișca în jurul soarelui, fără ca noi să realizăm.
- Aristotel ! - Exact.
De ce te tot torturezi cu asta, doamnă ?
Ptolemeu nu e perfect, dar funcționează.
Oreste, dar tu ești cel care...
Ei bine, acum câțiva ani nu erai așa pragmatic.
Cu câțiva ani în urmă, întâi vorbeam, și apoi gândeam.
Cepheus e a treia.
37, 48
Venus și Marte împart o casă în vărsător.
Tatăl meu ar fi sărbătorit o asemenea conjuncție, cu un vin bun.
- Stelele nu vor cădea. - Chiar așa ?
Nu, pentru că ele sunt fixate pe capacul cufărului.
Capacul se va deschide în două și va apărea Iisus.
Despre ce cufăr vorbiți ?
Nu știi că universul este un cufăr imens ?
Cerul este capacul și Pământul fundul cufărului.
Nu i-a zis nimeni nebunului că Pământul este rotund ?
- Pământul este plat. - Capul tău e plat.
Citește scripturile !
Dacă pământul este rotund, de ce oamenii de jos nu cad ?
Dar despre cei de la extremități ? De ce nu alunecă ?
Ia gândește-te.
Davus știe.
Frate, tu ce spui ? Pământul este plat sau rotund ?
Doar Dumnezeu știe lucrurile astea.
Lasă-le jos, lasă-le, lasă-le jos. Acolo trebuie să stea.
Doamnă, nu trebuie să-ți pierzi speranța.
Astăzi, pe vas, ai progresat.
De ce luminozitatea planetelor diferă atât de mult ?
Și ce era mai rău... De ce și soarele ?
De ce-și schimbă mărimea de la vară la iarnă ?
Poate pentru că uneori este mai aproape,
și alteori este mult mai departe.
Dar, Aspasius, privește. Potrivit lui Aristotel,
soarele trebuie să fie în centrul tuturor.
Cu noi, Pământul, călătorind în cerc, în jurul lui.
Așadar, și asta este cheia...
întotdeauna la aceeași...
distanță.
Acum, dacă așa cum ai spus, acceptăm schimbările distanței,
atunci suntem forțați să adăugăm un epiciclu orbitei Pământului.
Deci va fi mai aproape, și apoi va fi mai departe.
Dar acum cădem în aceeași cursă, ca și Ptolemeu.
- Cercuri peste cercuri. - Exact.
Nu știu cum să rezolv această dilemă.
Adică, tot ce putem face, e să mutăm soarele din centru
și să nu mai avem altul care să-mi frângă inima, Aspasius.
Deci, spune-mi, ce să fac ?
Odihnește-te, doamnă.
Parabalani !
- Parabalani ! - Ce se întâmplă ?
Parabalani ! Repede ! Veniți ! Sfântul Alexandru a luat foc.
E un foc !
- Parabalani ! - Hai !
Apă ! Adu găleata. Repede, aici. Ia asta.
- Repede, repede. - Grăbiți-vă.
- Parabalani ! - Parabalani !
Găsește focul.
- Focul ! Hai. - Unde ? Unde e focul ?
Focul ! Unde e focul ?
Evreii. E o capcană. E o capcană !
Evrei blestemați !
Creștini !
Noaptea trecută a fost una deplorantă.
Acum vă spun:
nu-i mai jeliți pe frații noștri morți.
Nu-i mai plângeți.
Păstrați-vă lacrimile pentru ceilalți, pentru călăii lor.
Da, da, plângeți pentru ei.
Cei care au făcut asta, nu-l cunosc pe Dumnezeu,
nu știu ce e aia iubire și nici respect.
Nu cunosc așa ceva.
Pentru că ei sunt cei care repetă cuvintele scripturii,
fără să o înțeleagă.
Ei sunt cei care au văzut doar un bărbat când fiul Domnului stătea în fața lor.
Ei sunt cei care, în orbirea lor,
și-au bătut joc de El și L-au crucificat.
Da, plângeți, plângeți pentru evrei, acei măcelari haini ai Domnului nostru.
Pentru că Dumnezeu... Dumnezeu i-a pedepsit deja.
Este voința lui Dumnezeu ca ei să fie niște slujitori,
blestemați și exilați, până la sfârșitul zilelor.
Blestemați și exilați !
Blestemați și exilați.
Blestemați și exilați ! Blestemați și exilați !
Evrei nenorociți !
Ia asta, porcule !
Doamnă, nu te opri. Doamnă.
Acum toți evreii vor să se răzbune.
Mă tem că nu înțelegi ce se întâmplă cu adevărat.
Când toate astea se vor termina, nu vor mai fi evrei în Alexandria.
- Îmi cer scuze că dau buzna așa. - Dnă, nu trebuia să riști, venind aici.
Unde sunt trupele ? De ce nu mai sunt ostași pe stradă ?
Nicio armată nu ar putea face față mulțimii.
Întregul oraș e turbat.
El strigă pentru anihilarea femeilor și a copiilor.
Un episcop ! Un creștin !
Atunci, închideți-l !
Prefectule, trebuia să-l arestezi.
- Nu e așa ușor. - Doamnă...
Cyril știe că amândoi împart aceeași credință.
Asta îl pune pe prefect într-o poziție foarte ciudată.
Dacă-i apără pe evrei,
jumătate din oraș se va ridica împotriva conducerii.
Înțeleg.
Dacă ați ales să nu faceți nimic,
presupun că Cyril va continua să facă același lucru,
până nu va mai rămâne nimeni în oraș.
Până când această conducere nu va mai avea pe cine să conducă.
Ce naiv sunt.
Ce naiv sunt să cred că ne-am schimbat.
Afară cu evreii !
Afară !
Mai întâi îi ucid, apoi îi îngroapă.
Episcopul din Cyrene.
- Ce caută aici ? - O să aflu.
E mica mea bibliotecă din Alexandria.
Acolo le predau copiilor.
Un con apolonian.
Da, l-am făcut ca să-i învăț despre cele patru curbe.
Cercul și elipsa.
Oreste ar fi trebuit să ajungă până acum.
Parabola și hiperbola
Într-adevăr, e frumos.
Mă uit des la el și întotdeauna mă întreb:
de ce coexistă cercul cu asemenea forme impure ?
Ce n-aș da să stau aici și să te mai ascult încă o dată.
Te-aș plictisi.
E mult timp de când nu am mai făcut nimic altceva,
decât să-mi bat capul cu o piatră... Oricum, sunt alte lucruri importante.
Iertați-mă.
Doi creștini în mâinile unui păgân. E scandalos.
E scandalos !
- Câți au mai rămas ? - Nu știu, dar mirosul va fi îngrozitor.
Ammonius, Dumnezeu îți vorbește ?
Tot timpul. Ammonius fă asta, Ammonius fă aia,
Ammonius, Ammonius
Azi mi-a vorbit atât de rapid, încât a trebuit să-l rog să încetinească.
Spune-mi, te rog.
Te gândești vreodată că greșim ?
De ce ?
Eu am fost iertat.
Dar acum nu pot ierta.
Să ierți ? Pe cine, pe evrei ?
Păi Iisus i-a iertat de pe cruce.
Iisus e Dumnezeu, și doar el ne poate arăta îndurare.
Cum îndrăznești să te compari cu Dumnezeu ?
Frate...
Suntem încă în viață. De ce crezi ?
A fost dorința lui să ne salveze de pietre.
Dumnezeu ne vrea aici, să facem ceea ce facem.
Nu mai crezi în asta ?
Dragii mei !
Cyril este un bărbat foarte mândru.
Va fi de acord să ne întâlnim, dar nu vom vorbi despre evrei.
Va discuta doar despre pace.
Pace ?
Părerea mea, ca un sfătuitor umil în treaba asta, este să accepți.
Lasă pacea să fie prioritară.
Doamnă, ce crezi ?
Nu cred că e foarte încurajator.
De ce ar vrea să vină și să-l vadă pe Oreste,
fără a avea propuneri concrete ?
Mai e și altceva.
Nu va veni la tine.
Vrea să te vadă în bibliotecă, în timpul slujbei de duminică.
În bibliotecă ? De ce ?
Doar creștinilor le este permis să intre în bibliotecă,
de când a fost atacată. E o provocare.
Permiteți-mi să spun.
Dacă vă considerați prezența atât de esențială, de ce nu vă creștinați ?
Majoritatea dintre noi, începând cu prefectul nostru,
l-au acceptat pe Iisus. De ce nu o faceți și voi ?
E doar o chestiune de timp, și voi o știți.
Chiar? E doar o chestiune de timp ?
Scuzați-mă, stimabile, dar din câte știu, Dumnezeul tău nu s-a dovedit
a fi mai corect sau mai indulgent decât predecesorii săi.
Doamnă !
Este doar o chestiune de timp până îți accept credința ?
Atunci de ce ar trebui să acceptăm sfatul cuiva,
care nu crede în absolut nimic ?
Cred în filozofie.
Filozofia e exact de ce aveam nevoie în vremuri ca astea.
Ajunge !
În toți acești ani, am studiat, nu am mai avut timp de mine,
și mă întreb dacă are vreun rost.
Uită ce s-a spus azi.
Asta e tot ce mi-a pregătit viața ?
Păi ce altceva ?
Mă îndoiesc că cineva te-ar putea vedea ca pe o soție și mamă devotată.
Cred că toată lumea din oraș cunoaște povestea batistei.
Tatăl meu a iubit o femeie, chiar și el.
Eu pe cine am iubit vreodată ?
Cu excepția ta, Lybanus.
Dacă aș reuși să deslușesc asta încă puțin,
și să ajung mai aproape de răspuns.
Apoi aș merge fericită la groapă.
De ce ?
De ce înseamnă atât de mult pentru tine ?
Chiar acum, în momentul ăsta, întregul Pământ se mișcă.
Și nimeni nu realizează asta, în afară de mine și de tine.
Crede-mă, doamnă, e mai bine așa.
Tu crezi că nu e important ?
Nu înțeleg de ce insiști ca pământul pe care mergem, să se miște.
Ai văzut singur ce s-a întâmplat pe barcă.
Da, am văzut. Dar asta nu înseamnă neapărat că se mișcă pământul.
Dar dacă asta înseamnă ?
Hypatia, uită-te în jur: moartea, groaza, nimicirea.
Dacă stelele se mișcă în cerc,
de ce ar vrea să împartă perfecțiunea cu noi ?
Deci, nu ne mișcăm.
Într-un cerc. Nu ne mișcăm într-un cerc.
Încă de pe vremea lui Platon, Aristotel, Hiparchus, Ptolemeu,
cu toții au încercat să combine observațiile lor cu orbitele circulare.
Dar dacă o altă formă se ascunde în ceruri ?
O altă ce ?
Doamnă, nu este o altă formă mai pură ca cercul.
Tu ne-ai învățat asta.
Știu, știu, dar doar presupun, că puritatea cercului
ne-a împiedicat să vedem altceva în spatele lui, în același mod în care
strălucirea soarelui ne oprește să vedem stelele.
Trebuie să încep din nou, să văd totul cu alți ochi.
Trebuie să reiau totul, totul, totul. Trebuie să reîncep.
Prima epistolă de la Pavel către Timotei.
Aș vrea ca toată lumea să ridice mâinile și să se roage,
fără furie și ceartă.
În aceeași manieră, aș dori ca femeile să se îmbrace modest,
cu decență și bunăcuviință, și nu cu părul împletit,
să nu poarte aur, perle, sau haine scumpe...
Ci să facă fapte bune.
- De ce citește pasajul ăsta ? - Nu știu, prefectule.
Te asigur că nu e acela asupra căruia ne-am pus de acord.
O femeie să învețe în liniște și în plină ascultare.
Nu permit ca o femeie să predea,
sau să aibă autoritate asupra unui bărbat.
Să rămână în tăcere.
- Acesta este cuvântul Domnului. - Amin.
Amin.
Iisus însuși știa asta când a încredințat întreaga moștenire
la 12 bărbați. Bărbați. Nicio femeie printre ei.
Și totuși, știu câțiva în Alexandria, care admiră și chiar au încredere,
în cuvintele unei femei. Filozoafa Hypatia.
O femeie care a declarat, în public, lipsa ei de evlavie.
O vrăjitoare.
Demnitari, este timpul să vă uniți cu Iisus.
Acesta este cuvântul Domnului.
Îngenuncheați înaintea Lui, și îmbrățișați ideile Lui.
Îngenuncheați.
El nu are de gând să îngenuncheze ?
Refuză să o facă. Refuză să îngenuncheze.
- Îngenunchează ! - Îngenunchează !
Păcătosule, păcătosule !
- Sunt creștin, sunt creștin. - Nu ești creștin !
- Sunt la fel de creștin ca voi. - Păcătosule !
Faceți loc, faceți loc prefectului.
Faceți loc, faceți loc.
Dă-i înapoi. Protejați-l pe prefect. Soldați !
Sunt un creștin botezat ! Sunt un creștin botezat !
O să te omor, te omor.
Sunt creștin ca și voi !
- Cum poate fi posibil ? - Vinovatul a fost executat.
Vreau să mă duci la prefect, imediat.
Doamnă, chiar el a dat ordin să stați în casă, până la noi porunci.
La acest moment, prezența ta pe stradă nu e recomandată.
Din ce motiv ?
Cyril a făcut niște acuzații grave împotriva ta.
- Și ce acuzații îmi aduce ? - Lipsa de evlavie.
Și vrăjitorie.
Înțeleg.
- Vă preocupă ceva, doamnă ? - Nu.
De ce nu-mi spui ce te îngrijorează pe tine ?
Prefectule, de ce nu muști ?
Vorbește.
Domnule, episcopul din Cyrene vrea să vă vadă.
Plecați, toți.
Rana nu este închisă încă.
Ieșiți, ieșiți !
Cu toții ! Afară, afară !
- A ieșit bine. - Crezi că am vreo legătură ?
Aș mai fi aici, dacă aș fi vrut să te trădez ? Ești orb ?
Am fost, da, am fost, am fost orb.
Am fost orb. Capul meu l-au vrut întotdeauna.
Pe mine mă vrea șarpele ăla !
Conducerea ! orașul ăsta !
Acum, ascultă.
- Războiul începe. - Știu, știu.
Jură că-mi vei fi loial.
Imperiului... Fă-o.
Condamnă-l, sau ieși.
Mă așez în genunchi, dacă e necesar.
Și nu doar asta.
În câteva zile, pot aduna câțiva episcopi din provincie,
niște călugări din deșert, toți împotriva lui Cyril.
Mai întâi trebuie să te întreb ceva. Oreste, crezi în Iisus ?
- Ce să fac ? - Crezi în Iisus ?
Ce să fac ?
Ești un creștin adevărat sau, ca mulți alții, te-ai convertit,
doar ca să prosperi în politică ?
Synesius.
- De ce nu ai îngenuncheat ? - Ce alegere mai aveam ?
Ce alegere mai aveam ? Să o trădez pe Hypatia ?
Să o condamn ? Tu ai fi făcut asta ?
Niciodată nu l-aș fi insultat pe Dumnezeu.
El este cel care îl insultă pe Dumnezeu. El îl insultă.
Îi răstălmăcește cuvintele. Se folosește de scripturi.
Citește ceea ce e scris.
Tu câte femei asculți ?
Câte ?
Câte admiri și asculți ?
Doar una.
- Doar una. - Nu, nu.
Scriptura e bună... și era în mâinile lui.
Frate, tu nu vezi insulta către Dumnezeu ?
În fața tuturor ?
Nu știu...
Nu știu ce să cred.
Trebuie să-i spui. Spune-i acum, Oreste.
Spune-i că ai încredere în ce este scris.
Cred...
Nu-mi spune mie, spune-i Lui. Spune-i lui Dumnezeu.
Îngenunchează !
Mulți sunt cei care își amintesc astăzi,
de miracolele fraților noștri iubiți, înfăptuite în timpul vieții.
Ca atunci, când s-a încredințat Domnului, și s-a aruncat în foc,
și nici măcar nu s-a ars.
Ammonius, mort pentru apărarea curajoasă a credinței voastre în Iisus.
Te proclam un martir, un sfânt.
De acum înainte, vei fi cunoscut sub numele de Sfântul Thomasius.
- Vrem dreptate. - Dreptate, dreptate !
Fie ca Domnul să ne arate calea, dragii mei parabalani.
Altceva nu vă mai pot spune.
Dar călugării din Nitria ?
Ne putem baza pe cel puțin 500 dintre ei.
Plus încă 500 din oamenii noștri.
Și crezi că e de ajuns ? E prefectul.
Are o întreagă armată care să-l protejeze.
Ascultați.
De ce nu facem ceva mult mai simplu și folositor ?
Despre ce vorbești ?
Putem să-l lovim unde-l doare mai tare.
- Cum ? - Târfa aia.
Cine ?
Dacă am îndrăzni să privim lumea exact așa cum este ?
Hai să înlăturăm pentru un moment toate ideile preconcepute.
Ce formă ni s-ar arăta ? Ce formă ?
Odată ai spus că problema constă în inconsistența soarelui.
Da, da, așa am zis. Spune-o cu cuvintele tale.
Soarele trebuie să stea în centru, de vreme ce ne rotim în jurul lui,
și în același timp, în altă poziție.
Altă poziție...
- De vreme ce distanța față de el, diferă. - Da, exact.
Cum poate ocupa două poziții în același timp ?
Cum poate ocupa 2 poziții în același timp ?
Da, da. Acolo.
Și cealaltă aici, păstrând aceeași proporție.
Bun, foarte bine. Leag-o de torța aceea.
Aspasius, aș vrea să-ți imaginezi că ăsta e Pământul,
și că fiecare din flăcări reprezintă cele două poziții extreme ale soarelui,
în relație cu ele: iarna și vara.
Ce s-ar întâmpla dacă cele două poziții
erau cele două centre ale unuia și aceluiași cerc ?
- Dar nu e posibil, stăpână. - Stai, ce știm noi despre un cerc ?
Știm că centrul unui cerc este întotdeauna la aceeași distanță
privit din orice punct, de-a lungul perimetrului.
Exact.
Dacă aș împărți centrul în două,
și aș păstra constantă suma celor două distanțe către perimetru ?
Așa, uite, o să-ți arăt. Privește.
Când mut bățul de-a lungul frânghiei,
un segment crește și altul se micșorează. Și invers.
Astfel, suma celor două va fi mereu constantă. Înțelegi ?
Dacă am aplica teoria asta mișcării Pământului ?
Ce... figură... am obține ?
O elipsă !
Cu soarele aflat pe unul din focarele ei.
Pentru că, ce este cercul ?
Doar o elipsă specială ale cărei focare sunt atât de apropiate,
încât pare doar unul.
Sau poate am înnebunit complet, Aspasius.
Adică, de ce ar trebui să fie așa cum zic eu ?
Poate sunt, poate...
Ce crezi ?
Ar putea fi așa, stăpână.
Bine, vom continua cu asta, mâine. Du-te și dormi.
- Noapte bună, stăpână. - Noapte bună.
Mulțumesc.
Davus !
Ce faci ?
- Doamnă. - Lasă-mă să văd.
Așează-te.
Unde este toată lumea ?
- Te rog, așează-te. - Și eu am vești pentru tine.
Toți demnitarii care încă n-au îmbrățișat credința creștină,
vor fi botezați, în public.
Scopul este unul foarte clar.
Să se alăture cauzei noastre toți creștinii din oraș,
oameni buni, care să lupte pentru mine.
Tu vorbești despre o credință meschină.
Foarte bine... foarte bine.
Dar de vreme ce se pare că v-ați decis deja,
nu înțeleg de ce ai mai cerut să fiu prezentă.
Nu sunt membru al conducerii.
Ești mai mult de atât.
Ești persoana în care am încredere cel mai mult, și toată lumea o știe.
Nu pot să cred ce spui.
Doamnă...
Doamnă, cu mulți ani în urmă...
ne-ai învățat ceva.
Dacă doi sunt egali cu al treilea, toți sunt egali între ei.
- Îți mai aduci aminte ? - Da.
Cei trei, cu toții suntem oameni buni. Tu ești la fel de creștină, ca noi.
Synesius, tu nu pui la îndoială ceea ce crezi.
Nu poți.
Eu trebuie să o fac.
Ei bine, e păcat, e păcat.
Învățătoarea noastră se dă înapoi de la ce ne-a învățat chiar ea.
Sau crezi că nu știu lucrurile nebunești în care ești implicată ?
- Synesius ! - Pământul se mișcă în jurul soarelui.
- Ce urmează ? Ce mai urmează ? - Te implor, trebuie să mă lași să plec.
Lăsați-mă să intru, trebuie să vorbesc cu ea.
- De ce ar vrea să vadă un parabalan ? - Doamnă, doamnă !
Pleacă, înainte să te arestăm. Pleacă.
Aspasius, eu sunt, Davus. Lăsați-mă.
Spune-le cine sunt.
- Îl știi pe omul ăsta ? - Da. Ce vrei ?
Trebuie să-i vorbesc, trebuie să-i vorbesc stăpânei tale.
- Unde e ? - Stăpâna mea nu e aici.
- E urgent. Unde e ? - Este la palatul prefectului.
- Unde ? - La palatul prefectului.
- Palatul prefectului, mulțumesc. - Peacă de aici.
- Cine era ? - Era un sclav, mai demult.
Așteaptă ! Te rog, așteaptă, te implor.
Dacă nu ești de acord, nu te mai pot proteja.
Nu voi mai putea să fac înțelegeri cu tine, nici măcar să te salut.
Hypatia... Nu vezi ?
Nu pot continua fără tine. Nu pot.
Fără tine, nu-l pot învinge pe Cyril.
Oreste...
Cyril a câștigat deja.
Mulțumesc, dar nu mai am nevoie de voi.
Davus !
Frate ! Unde te duci ? Am găsit-o.
Hai, mișcă. Păcătoaso !
Hai, târfo !
Vrăjitoareo.
Gunoi păgân !
Mișcă, mișcă.
Dezbrac-o.
Ridică-te.
Așa, să te vadă Dumnezeu în toată mizeria ta, târfo.
Nu ai fost curva prefectului ?
- Păgâno ! - Târfo !
Uite, nu reacționează.
Va țipa, când o vom jupui de vie. Câți dintre voi aveți cuțite ?
Nu !
Nu vă murdăriți mâinile cu sânge murdar.
Hai să o lovim cu pietre. Hai s-o lovim cu pietre pe vrăjitoare.
- Adu niște pietre. - Repede.
Cele pe care le-am aruncat lui Oreste sunt încă aici.
Rămân eu cu ea, rămân eu cu ea.
A leșinat.
Târfo, târfo !
Corpul mutilat al Hypatiei a fost târât pe străzi și ars pe un rug.
Oreste a dispărut, și nu a mai fost văzut niciodată.
Cyril a preluat puterea asupra Alexandriei.
Mult mai târziu, Cyril a fost declarat sfânt și doctor al bisericii.
Deși niciuna dintre lucrările Hypatiei nu a supraviețuit,
este cunoscut faptul că a fost un astronom de seamă și renumit,
pentru studiile ei matematice asupra curbelor conice.
1200 de ani mai târziu, în secolul al 17-lea,
astronomul Johannes Kepler a descoperit că una din aceste curbe, elipsa,
guvernează mișcarea planetelor.
Operator subtitrare IVĂNEL PARASCHIV
Subtitrarea EMPIRE VIDEO PRODUCTION